Ni har flera meddelande, miss Lemon.
Cykelturfirman sa "inga singlar"-
-kreditkortfirman undrade det är ni som köper stora partier läsk-
-och er hyresvärd sa att det inte är toaletten utan ni.
Jean undrade om ni kommer på klassträffen.
-Inte en chans. -Ni måste! Jag hade jättekul på min.
Hej, Michael! - Herregud, Phil Barror.
Hejsan, Taniqua.
Du måste gå och hämnas på alla som körde med dig.
Ni sa att jag aldrig skulle lyckas. Titta på halsbandet!
Det här en skola för döva flickor.
Jag hade gått, men båten sjönk.
Jag skulle inte ha kul, så jag går inte.
-Här, Kathy. Kathy. -Vi borde inte behöva göra det här.
Ni gör VD:ns jobb och borde pryda omslaget!
Det kommer att ske, om Kathys far vaknar ur sin koma.
Tänk om hon råkade ut för nåt hemskt. Då skulle vi ha en hemlighet ihop.
Vad gör hon?
Jag vet inte. Antingen närmar sig en väderfront, eller...
Hämta Jack Donaghy.
Varför är inga puertoricaner med i "Star Trek". De har alla livsformer-
-utom puertoricaner.
Är det lokaltrafiken, eller?
-Han har vaknat. Geiss har vaknat. -Va?
Ja!
-Vad är det för smak? -Acnekräm.
Är Geiss vaken? Du kommer att bli VD.
Ja! Han ringde mig efter sin fransk-kanadensiska älskarinna.
Jag ska träffa honom om en timme. Jag lyckades, Lemon.
Och jag hade inte lyckats utan... min lyckoslant.
-Jag är glad för din skull. -Har ni klassträff?
Jag skulle vilja ha återträff och sudda bort Michelle Obamas flin.
Är jag den enda som inte gillar återträffar?
-Jag var en ensam nörd i skolan. -Och du var väl mycket mer...
Det var ett helvete, men varje skola har väl såna som Kelsey Winthrop.
Hur går det med teleskopet, Liz?
De enda som kommer att gå är hennes coola innegäng.
Nu är du sån. Du har en tv-serie-
-imponerande vänner och en frisyr som funkar.
Vågar du inte konfrontera ett gäng dönickar?
-Det är en Philadelphia-förort. -Visa Kelsey att den fula ankungen...
...har blivit vagt etnisk svan.
Nej, och jag hinner inte hyra bil ändå.
Ta GE-planet, då. VD:n insisterar.
-Det finns popcorn på planet. -Jag vill gå till dit.
Mr Geiss, det är väldigt kul att se att ni är på fötter, sir.
Du vet nog varför du är här. Grattis. Du är den förste som får veta...
-...att jag fortsätter som VD. -Ursäkta?
En energistråle talade till mig när jag låg i koma.
Det kan ha varit en utomjording, Gud eller en ofödd Aztek-kung.
-Den sa att jag har mer att göra. -Nej, då.
Du tar över när jag dör, om det nånsin händer.
-Varför sitter du i "argstolen"? -Ken fick ett större skratt än jag.
-Var var ni? Ni ska skydda mig. -Grizz var hos optikern.
Hitta inte på ord. Nu ska vi åka hiss och ni ska skratta åt mina skämt.
Hej. Nya planer. Geiss fortsätter som VD.
En energistråle sa åt honom. Kul, va? Nu återgår jag till mitt gamla jobb.
Ni får bara säga "kattanus" två gånger, men jag slåss för tre.
Kattanus, kattanus, kattanus. Vad har jag för val? Att gråta?
Då vinner Geiss och strålen. Om jag kontrollerar mina känslor vinner jag.
Först dog William F. Buckley och nu det här. Snart blir du väl impotent.
-Om vi inte har planet... -Du ska på återträffen.
Jag hyrde ett plan och släpper av dig på väg till Miami.
Jag åker dit för att få ett ligg och för konstens skull. Det blir kul.
Ledsen att du är fast i White Haven. Det var tufft att landa i stormen.
Angående det jag sa...
Jag skrattade åt en blind kille som åt spaghetti, jag kissar i duschen-
-och jag såg mina farföräldrar älska men gick inte därifrån direkt.
Jag fick det inte. Varför arbetade jag så hårt?
Jag vet, men låt dem inte vinna. Kattanus.
Jag vet inte vem eller var jag är.
Det är inte Miami, men det finns ett N.C. Wyeth-museum.
Några pundare brände ner det.
Det finns utmärkta restauranger.
Vietnameserna har tagit över dem. Gå inte till Lilla Hanoi utan khan dong.
-Visa mig bara till baren. -Vi är torrlagda sen 1880.
Det är det enda som inte har ändrats.
-Gillar ni kyrkor och vietnameser? -Ge mig nyckeln.
Hissen, vad är det här? Ett ghetto-parningsläte.
Oj, jag fick inte PM:et.
Jösses. Bjud på ett glas först.
Den här hissen är större än min lägenhet.
-En Manhattan. -Vilken slags bourbon?
Vitt vin med sodavatten, tack.
Kelsey Winthrop.
Det finns en bar i Danvers. Ta Ngo Dinh Diem Boulevard-
-tills det står "trafikomläggning". Det är en fälla.
-Sen tar ni väg 9 i knappt 50 km. -Finns det en bar på återträffen?
-Kelsey? Det är Liz Lemon. -Herregud!
Ja, överraskande. Men puppa och sen - flax, flax, flax - fjäril.
Jag trodde inte du skulle komma.
Det var nära att jag inte kom. Jag var på Manhattan...
Du gjorde livet till ett helvete för oss och nu får vi gå igenom det igen.
Jag försökte bli vän med dig.
-Hur går det med teleskopet? -Hur går det med din mors missbruk?
-Jag var en nörd. -Du var en mobbare.
Vi kallade dig "White Haven-häxan". - Sänk dig inte till hennes nivå.
Det här är en musch, men du sa att Gud hade bajsat på mig.
Jag trodde inte att nån lyssnade. Jag var en nolla.
Jag har gått i terapi i flera år.
Dina nervösa ryckningar, Kels.
De kom tillbaka. Är du nöjd?
Jag har min gödselfirma. Det är hårt, men jag bestämmer helt själv.
Får jag ställa en fråga? Är du lycklig?
Jag har en båt, goda vänner och en studsmatta.
-Vad gör du här? -Super. Skulle du köpa min gödsel?
Jag fick reda på att jag var en idiot och en hatad mobbare i high school.
-Det är mest spott i den här. -Hej, Elizabeth.
Det är Rob Sussman. Är jag mer gay än volleybollscenen i "Top Gun" än?
-Jag ville att du skulle komma ut. -Ut ur vadå?
Det här är min fru och vi har uppfostrat tre vackra hundar ihop.
Jag klarar inte det här nu. Jag är så arg att jag bara kan dansa.
Hatade Rob mig också? Han var den första gaykillen jag kysste.
-Vad är det för fel på dem? -Inget.
Hör på mina tre B:n: bärs, båtar och bästisar. Härligt, va?
-Får du en stroke? -Nej. Är jag lycklig?
De här människorna är lyckliga. Jag önskar att jag var en av dem.
Larry? Larry Braverman?
Ja. Jag är Larry Braverman.
Larry Braverman!
-Ingen har sett dig sen examen. -Du var typ coolast nånsin.
-Har du kvar Camaron? -Nej, den gick sönder...
...på grund av allt sex jag hade i den!
Vi går ut på parkeringen och kör "munkleken", som förr.
-Kom igen! -Vi kör "munkleken".
-Du är tolv år äldre än alla andra. -Rik-50 är medelklass-38.
Jag är Larry nu. Det kan inte Don Geiss ta ifrån mig.
-Du drar ner stämningen. -Jag må ha sagt dumma saker...
...men jag ska visa vilken snäll person jag har blivit.
-Gå hem, Lemon. -Inte en chans, nya vän.
-Visst är vi de viktigaste här? -Självklart, vi är skådespelare.
Och andra bör inte stjäla vår uppmärksamhet.
Uppmärksamheten ger oss makt. Vem oroar du dig över?
Allisons bebis? Jag kan också stoppa fötterna i munnen.
-Det är inte bebisen. Det är Kenneth. -Kenneth?
Är du galen? Han vet sin plats och han dyrkar oss.
-Ja, det gör han ju. -Du vet att det är vi som bestämmer.
Kom så får vi utbrott över AC:n.
Det låter jättetrevligt.
Lemon, usch.
Larry? Larry.
Det är Jessica. Tänk att du är här. Du besvarade inte mina brev.
Jag visste inte vad jag skulle skriva, på grund av...
-...grejerna. -Förlåt mig för det som hände.
Jag förlåter dig, Jessica.
-Är det sant? Även för...? -Framförallt för det.
Säg det du sa till mig vid sjön.
Nej.
Hörrni. Jag är ledsen om jag fick er att känna...
Det är 20 år för sent och alldeles för lite.
Försvinn. Vi försöker ha kul.
Jag har förändrats. Jag förstör inte fester, utan livar upp dem.
Vi gör Diane-dansen, allihop.
-Vad är det för fel på dig? -Diane?
Hej.
Kan du trycka på fyran, tack?
Nästa anhalt: Kansas City.
Du är så rolig. Du borde vara med i programmet.
Om man sjunger i hissen blir det som en resa upp i himlen.
-Kenneth är ett monster! -Vi måste stoppa honom.
Jag är så lycklig nu.
Det har hjälpt mig mer än ni anar att vara här med er. Skål för oss.
Se på oss. Det är som i high school!
Vet ni vad jag gillade mest? Snurra flaskan.
-Den pekade jämt på mig. Kan du än? -Ja, då.
Kom igen, Braverman!
-Vad gör vi? -Bu!
Det vore socialt självmord att hångla.
Jag vill inte vara här. Det är en mardröm.
-För vem? -Om de inte vill känna nya mig...
...så kan de och deras gulnade tänder dra.
När jag sa att Geiss inte gav mig jobbet...
-...skojade du om min impotens. -Jag försökte lätta upp stämningen.
-Eller gömde du dig bakom humor? -Gömmer jag mig? Larry Braverman.
Där kom det. Det är därför du snart är 40 och ensam.
Jag sitter inte på 2 000 visitkort för ett jobb jag aldrig får.
Dina väskor kom till mig av misstag.
Se här. Du gick till ett tryckeri, valde ett typsnitt-
-och betalade extra för expressleverans. Din lilla hemlighet.
Vad gör du?
Varför är hon så elak?
-Vad gjorde du med Braverman? -Det är hon som är gay!
Här är er lunch, mr Parcell. En skinkmacka utan bröd.
Här höll Kraft Television Theatre till.
Där slog Paddy Chayefsky och Rod Serling igenom.
-Varför leder ni en guidad tur? -Känns det bra när nån gör ditt jobb?
Jag gillar inte när du skämtar i hissen.
Det visste jag inte. Jag skulle aldrig såra er. Ni är min bästa vän.
Vi är inte bästa vänner, bara goda vänner. Jag vill att du slutar.
Det ska jag, det ska jag. - Ursäkta, miss Maroney.
Fortsätt gråta. Det ska kännas så du inte gör om misstaget.
Och den som reste längst: David Messenger!
Vi tänker hämnas på Liz.
-Vi ska göra en "Carrie" på henne. -Det kommer att bli delikat.
Priset för bästa skolanda går till Liz Lemon! - Kom upp på scenen, Liz.
Nej, tack.
Det ingår ett presentkort på restaurang.
Jag vill gå till dit.
Vänta!
Vänta, vänta. Vi kan inte göra en "Carrie" på Liz Lemon.
Va? Inte okej!
Liz har sina brister, men ingen är perfekt. Jag är inte perfekt.
-Säg inte så. -Du är mer än perfekt.
Jag har begått misstag och offrat lycka för ett jobb jag aldrig får.
Alla hanterar livet olika. Jag använder sex och häftighet.
Liz gömmer sig bakom förolämpningar, men hon är en bra person-
-som jag känner mig hedrad att kalla min vän.
Tack, Larry. Och du kommer att få användning för korten.
Vi är glada att du är tillbaka. Framförallt jag-
-för jag vill presentera en person. Larry...
-...det här är din son. -Jag är inte Larry Braverman.
Jag är Liz Lemons platoniske vän Jack Donaghy. - Kom.
Förlåt ännu en gång.
-Ni kan dra, dönickar. -Planet väntar.
Just det, ett plan. Till New York City!
Braverman!